Читати книгу - "Його інша, Елла Савицька"
![Його інша, Елла Савицька - Читати Книжки Безкоштовно (Он-Лайн, Українською Мовою). (читати книги онлайн) Скачати книги у форматі PDF, EPUB, FB2 українською](/uploads/posts/books/7/2/0/6//iogo-nsha.jpg)
- Жанр: Сучасний любовний роман 💑💕📚
- Автор: Елла Савицька
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Оля
- Невже це я?
Подруга зворушливо розглядає себе в дзеркалі, раз у раз обережно торкаючись пальцями кінчиків пишних нафарбованих вій.
- Звичайно, Маріам! Ти в мене красуня!
Посміхаюся, складаючи в косметичку підводку, туш і прозорий блиск для губ. Сама не можу відірвати від неї погляду, задоволена тим, що в результаті вийшло.
- Просто незвично з підведеними очима. Як думаєш, йому сподобається? - запитує подруга і стрімко червоніє.
- Ти йому подобаєшся і без макіяжу, Марі, - заспокоюю її. - А я просто підкреслила твої й без того виразні риси обличчя.
- Не подумає, що я маю розпусний вигляд? - перелякані очі знаходять мене у відображенні, а я тільки ширше посміхаюся.
Знайшлася розпусниця. З її зовнішніми даними можна було б підкорювати модельний бізнес. Привабливе невинне личко, довгі ноги і струнка фігура - вона просто ідеальна. Але незважаючи на всі свої переваги, Марі найправильніша з усіх моїх знайомих, і найслухняніша. Справа в її батьках і занадто консервативному вихованні. З такою сім'єю, як у неї, складно бути іншою.
- Ні. Дем'ян знає, що ти і розпуста - це два протилежні слова, які навіть в одному реченні ставити разом не можна.
Я тягну за резинку, розпускаючи її важке гладке волосся і розправляю його пальцями.
- Усе, можна йти підкорювати.
Маріам встає, схвильовано обсмикуючи поділ безформної футболки, яку вона носить удома при гостях, тому що обтислі майки і топи їй суворо заборонені.
Щоки червоні, очі блищать, видаючи хвилювання. Дурненька моя.
Вона шалено закохана в найкращого друга її старшого брата, і хоч і твердить, що разом їм не бути, а все ж дуже хоче йому подобатися. І я її розумію. Як ніхто, напевно.
Набравшись сміливості, Марі прямує в бік дверей, у які якраз у цей момент лунає стукіт.
- Марі, хлопці зголодніли, може накриєш нам чогось перекусити? - у дверному отворі з'являється Давид, і тепер уже навіщось обсмикую спідницю я.
Нервово пробігаюся долонями по волоссю, машинально пригладжуючи його.
Хлопцеві вистачає всього миті, щоб зловити у фокус обличчя своєї молодшої сестри. Широкі брови сходяться до перенісся, а погляд стає більш чіпким.
Ми з нею синхронно завмираємо.
Зараз почнеться...
Хоч я ледь торкнулася її обличчя косметикою, а все ж не помітити змін неможливо. Марі ніколи раніше не фарбувалася.
Давид різко крокує вперед і бере сестру за підборіддя.
Стискає зуби, перш ніж перевести давлячий погляд на мене.
- Це ти зробила? - випльовує зневажливо.
- Так. Їй личить, правда? - намагаюся згладити ситуацію і м'яко посміхаюся.
- Не личить, - відрізає Давид, - сестро, змий швидко цей бруд. Не вистачало, щоб тебе мати побачила. Вона ж тебе в порошок зітре.
Очі подруги стрімко наповнюються сльозами, але я не даю їй зіпсувати те, над чим ми так копітко працювали. Тягну її за руку на себе.
- Твоя мама прийде тільки за годину. Встигнеш як мінімум накрити на стіл.
І здійснити своє заповітне бажання - показатися Дем'яну. Цього я не договорюю, але вона мене розуміє і без слів.
Кивнувши, швидко ретирується зі спальні, боячись, ймовірно, щоб розсерджений брат сам не пішов змивати з неї косметику, і тим самим залишаючи мене з ним наодинці.
А ось це вже погано...
- Ти що думаєш про себе? - гнівно цідить він крізь зуби.
- Так не можна поводитися з людьми, як ви, Давиде, - піднімаю підборіддя, навмисно не демонструючи, як його тон насправді на мене діє. - Це твоя сестра. І нічого страшного я не зробила. Лише підвела очі підводкою і тушшю.
- Маріам не фарбується. Ці звички виставляти себе на показ залиш собі, - робить крок у мій бік, а я інстинктивно відступаю назад.
Кімната доволі маленька, а коли в ній перебуває Давид, і зовсім дихати нічим стає.
- Я не виставляю себе напоказ!
- Та що ти? Губи свої постійно фарбуєш червоним, щоб помітили.
Щоб ти помітив, йолопе...
Давид крокує ще ближче, а в мене неконтрольовано збивається пульс, розганяючи кров по венах.
- Взагалі не розумію, що Маріам у тобі знайшла, - тисне він, - Ви такі різні. Вона домашня дівчинка, а ти... ти ж як бабка, Олю. То тут, то там.
- Це погано? - упираюся стегнами в стіл, коли він максимально скорочує між нами відстань.
У легені вже токсинами проник його запах і труїть мене, але я цього не показую. Ніколи не показую, що Давид для мене означає більше, ніж може здатися. Що його відкрита безпричинна неприязнь ранить мене.
- А що хорошого? Живеш без проблем. Своїми крихітними мізками не в змозі подумати, що Маріам дістанеться через твоє бажання зробити її схожою на тебе. Наша сім'я не така як твоя, Олю. Це тобі дозволено шлятися вечорами незрозуміло де і з ким.
Образа спалахом болю розтікається в грудній клітці, і я з усієї сили стискаю кулаки.
- Я не шляюсь ніде.
- Ну так. А позавчора я не тебе бачив біля пивбару?
У горлі клубок збирається, а гіркота обпікає язик. Так, я була там... Тільки пиво я терпіти не можу. Як і всі пивбари в нашому місті. Могла б, знесла їх до чортової матері.
Відчуваю, як важко починає в грудях битися серце.
- Мовчиш? - випльовує він, ступаючи до мене впритул і нависаючи важкою тінню. А я закрити ніс пальцями хочу, щоб не вдихати його запах. Щоб також ненавидіти, як і він мене. - Запам'ятай, Олю, я стежу за тобою. Не смій втягувати Маріам у неприємності.
- Тобто вештатися по клубах і заводити сумнівні зв'язки дозволено тільки тобі? - не витримую я.
Для Давида нормально часто з друзями бувати в барах і йти звідти періодично з різними дівчатами. Однієї постійної у нього немає. Зате шведський стіл просто ломиться від достатку одноденок.
- Так, - не заперечує він.
- Дуже дивно, не знаходиш? Тобі можна все, а їй нічого?
Як же важко ось так стояти, коли він притискається до мене. Коли його дихання торкається моєї щоки, а долоні лежать по обидва боки від моїх стегон на поверхні столу. Якби тільки можна було потягнутися і доторкнутися до його губ. Я б, напевно, все віддала, щоб він не відштовхнув. Але не ось так, коли між нами тріщить неприязнь. Коли в його очах я дрібна п'яничка і хто там ще? Повія? Напевно, так він думає на мою адресу.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Його інша, Елла Савицька», після закриття браузера.