Читати книгу - "Трояндове весілля, Олена Воротнікова"
![Трояндове весілля, Олена Воротнікова - Читати Книжки Безкоштовно (Он-Лайн, Українською Мовою). (читати книги онлайн) Скачати книги у форматі PDF, EPUB, FB2 українською](/uploads/posts/books/7/6/6/8//troyandove-vesllya.jpg)
- Жанр: Короткий любовний роман 💔❤️📖
- Автор: Олена Воротнікова
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Автор Олена Воротнікова
Трояндове весілля
Єва зупинилася серед полиць супермаркету і стала перевіряти список покупок: серветки, сир, ковбаса, пепсі… Ну так, забула купити пепсі! Вона подивилася на повний магазинний візок, майже забитий доверху і що? Все рівно визивати таксі, то ж треба купити все сьогодні. Єва почала шукати по позначкам «Бакалію»…
Тонка, маленька та тендітна, вона обережно штовхала перед собою важкий візок з провізією, але все ж на когось «наїхала»:
Панночка, будьте обережні! – почула Єва чоловічий голос і їй здалося, що голос досить знайомий, вона підняла очі і побачила перед собою колишнього однокурсника. Олесь! Привіт! – радісно привіталася панночка. Єва? Ти? Я тебе не впізнав! – чоловік здивовано розглядав однокурсницю.Єва відчула на собі його жалісливий погляд і поправила «хвіст» волосся на голові та смикнула шарф на шиї.
А де твій велетень? – запитав Олесь і по очам панночки зрозумів, що вона сама збирається тягти додому цей вагон їжі. Мій Семен дуже зайнятий, у нього новий проект, - почала виправдовувати свого чоловіка Єва, - у мене вільного часу набагато більше, приватні уроки танцю тільки вечорами… Мг-мг, - зрозуміло, - похитав головою Олесь.Він проштовхав візок Єви до каси, почекав, поки все було складено у три великі пакета і, прямо у візочку, покупки довіз на парковку до своєї машини.
Ти із-за мене не встиг зробити покупки? – Єва сідала до авто і відчувала себе винуватою. Не переймайся, все гаразд! – заспокоїв він Єву, відкрив маленьку шухлядку між сидіннями, дістав візитівку «Клуб модерн балету» і передав її колишній однокурсниці, яка десять років тому подавала великі надії на сцені.***
Через три дні у неї з Семеном сімейне свято – десять років спільного життя! Єва порозкладувала покупки по своїм місцям і вирішила зробити «генеральне» прибирання, це коли треба добратися до пилюки зверху на шафах, куди зазвичай не лізеш).
Вона взяла табуретку та почала «шурувати» по верхам і відтіля, зверху шафи повилітало на підлогу купа маленьких папірців. Єва сіла на підлогу і стала їх роздивлятися.
«Так, це що таке? Ага – у сміття! А це? Теж у сміття! Ну що за дурна звичка у Семена – витягати сміття із кишені і класти до гори» - міркувала про себе Єва.
«А це що?» - в її руках був чек з ювелірного магазину на купівлю золотого браслету.
«Семен дуже давно дарив їй прикраси. Ні, подарунки були, але це більш – одяг і парфуми».
Єва сунула чек у кишеню домашньої сукні і зрозуміла, що треба почекати три дня, коли її тонке зап’ястя буде холодити вишуканий, судячи з ціни, золотий ланцюжок.
***
Хоч свято і було суто родинним, на погляд Єви, але Семен запросив купу гостей і тому, з самого ранку, на кухні торохтіли каструлі, бризкала вода, а вже ближче до вечора, з кухні, були чути неймовірні запахи смаженого м’яса. До приходу гостей було все готове! Все, окрім Єви! Ну нічого страшного, зате стіл буде «ломитися» від смачної їжі! І Семен буде задоволений!
Єва сіла відпочити в крісло, підігнула під себе ноги, обдивилася навколо велику залу:
«Бездоганно! Все блищить! Нічого зайвого не має на полицях старої книжкової шафи, яку давно вже треба замінити на сучасні меблі, але її чоловік не вважає це потрібним – і так для нього все нормально», вона подивилася на свої коротенькі нігті, трохи поковиряла під одним, щоб прибрати залишки муки і задумалась:
«А якби вона хотіла проводити свята? Це точно були би не застілля! …
Пікнік на природі, біля озера. Вона танцює боса на теплій траві, витягуючи пальці ніг, ніби в пуантах, нахиляється і збирає жовті квіти, плете віночок, Він варить юшку на вогнищі...»
Єво! Прокинься! – Семен лоскотав їй щоку червоними головками троянд, - вже гості до нас ідуть і ось, тобі мій подарунок!
Він дістав з кишені гарну коробочку, перев’язану золотою стрічкою, з французьким парфумом та гордо простяг своїй дружині!
Єва залізла в кишеню своєї сукні, хотіла витягнути чек на ювелірну прикрасу і в цю мить подзвонили у вхідні двері – прийшли гості, треба зустрічати.
Те, що сьогодні не просто десята річниця спільного життя, а що це й ще «Трояндове весілля», Єва зрозуміла по оберемкам троянд, з якими заходили до них гості…
Весь вечір друзі їх вітали зі святом родини, нахвалювали їхній ідеальний шлюб і тільки Єва з жахом чекала «закінчення банкету», щоб розібратися з чеком.
Що це? – Єва протягнула чоловіку чек, коли закрилися двері за останніми гостями. Я не знаю… це не моє…- почав вибріхуватися Семен, але побачив по поведінці дружини, що на цей раз номер не пройде.
Вона, мовчки, не моргаючи дивилася йому в очі…
Семен на мить замислився і промовив:
Єва, ти доросла і розумна! Я покохав іншу, – сів на крісло і холоднокровно дивився на розгублену дружину.
Що завгодно вона думала почути, але не це! Сльози градом текли по обличчю, худенькі плечики здригалися, біль виходила назовні через гіркий плач!
Як це можливо? – крізь ридання і сльози, вона запитала Семена, який був поруч, але подумами вже не з нею.У нього не було наміру а ні виправдовуватися, а ні продовжувати це безглузде спілкування, він давно все вирішив! З Євою затишно, смачно, тихо, але ця «тиша» за десять років набридла! Йому хотілося пристрасті та вогню! І все це чоловік отримував зі своєю Сніжаною…
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Трояндове весілля, Олена Воротнікова», після закриття браузера.