Читати книгу - "Медлевінґери"
![Медлевінґери - Читати Книжки Безкоштовно (Он-Лайн, Українською Мовою). (читати книги онлайн) Скачати книги у форматі PDF, EPUB, FB2 українською](/uploads/posts/books/3/6/9/1/medlevingeri-kirsten-bojye.jpg)
- Жанр: Дитячі книги 🧒📖🌈
- Автор: Кірстен Бойє
Йоганнес не вірить власним очам, коли помічає у дворі двох крихітних діточок, що ледве сягають йому… колін. Нісс і Моа — медлевінґери. Їхній народ 500 років тому переїхав мешкати під землю і відтоді перервав усі стосунки з людьми. І от зараз медлевінґери з'явились нагорі у пошуках Антака, хранителя історії, та Ніссового батька Ведура. Йоганнес опиняється у вирі пригод із золотом, викраденням та втраченою коштовністю. Урешті-решт Йоганнес не знає, кому йняти віри…
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
І говорив Каїн до Авеля, брата свого. І сталось, як були вони в полі, повстав Каїн на Авеля, брата свого, — і вбив його.
Книга Буття, розділ 4, вірш 8Усіх мешканців і симпатиків Гамбурзької гавані, старого міста й Шпайхерштадту, прошу не судити мене надто суворо за можливі географічні неточності, що могли вкрастися до цієї повісті. Ймовірні дрібні помилки не впливають на загальну правдивість оповіді.
Дійові особиу світі людей:
Йоганнес, дванадцятирічний хлопчик, мешкає з матір’ю і морською свинкою Поллілі поблизу гамбурзької гавані.
Брітта, його мати. Вдень вона здобуває освіту, вечорами заробляє на прожиття, працюючи офіціанткою, і часом виявляє неабияку енергійність. Ліна, Йоганнесова найкраща подруга ще від дитячого садка.
Томас, Лінин батько й давній друг Брітти та Йоганнеса, наразі, на жаль, безробітний і без шеляга в кишені.
Пан Їделунґ, новий сусід, з яким швидко заприятелювала Брітта.
Пан Покашиїнський, сусід, із котрим Брітта, мабуть, ніколи не заприятелює; можливо, навіть злочинець.
Пан Країдлінґ, учитель англійської, який всякчас допікає Йоганнесові.
Кевін, дев’ятикласник із Йоганнесової школи, який зі своєю зграєю тероризує молодших школярів.
Патрик і Саша, його друзяки.
Матевка, гангстер, що безчинствує в гамбурзькому Шпайхерштадті.
у країні медлевінґерів:
Нісс, який на свій тринадцятий день народження збагнув, що його батько щось приховує. Ведур, його батько, винахідник, якого медлевінґери віддавна вважають божевільним.
Мунна, Ніссова мати, втручається хоч і пізно, проте рішуче.
Моа, одинадцятирічна Ніссова подружка, не бажає ставати лі-феєю, хоч це і її покликання.
Антак, хранитель історії.
Торіл, його син.
Король, садівник-страдник і друг Ведура.
Королева, що мусить постійно носити за своїм мужем корону.
Ретяк, Айлісс і Артабак, яких знайдено непритомними біля священного гаю і які нічого не пам’ятають.
Частина першаЗ дороги — і в дорогу
1
У сірій імлі гамбурзького весняного надвечір’я їхала вантажівка з меблями: обережно, насилу втиснулася у вузьку вуличку з одностороннім рухом, мало не зачепивши «гольф», якого власник необачно припаркував на самому розі.
— Ах ти ж, лайно! — промурмотів водій. — А ще ж ця бруківка! Кляте середмістя! І чому саме нам вічно дістаються такі рейси?
— А могло ж бути чудове передмістя, — мовив водій-напарник, запалюючи цигарку. — Котеджі… Купа місця для паркування. Жодних тобі східців…
— І котрий поверх цього разу? — поцікавився водій. — Не п’ятий?
Напарник затягнувся цигаркою.
— Лише другий, хвалити Бога, — відповів. — Та все одно високо, бо, сам бачиш, тут усе стара забудова. Мабуть, знову будуть дерев’яні східці. Вузькі. Вичовгані.
— Лайно собаче! — вдруге вилаявся водій. — Добре, хоч манатків цей клієнт настарав небагато. Зразу видно: одинак!
— Але ж шафа яка! — заперечив напарник.
— Твоя правда! — зітхнув водій. Поглядаючи праворуч, де щільно стояли припарковані автомобілі, він вів важку вантажівку дуже-дуже повільно.
Позаду залунали нетерплячі гудки.
— Ну, що за бевзь! Не лишив нам ані шпаринки! І як ми маємо тут протиснутися?
— Доведеться тобі зупинитися в другому ряді! — пробурчав напарник. — Ну, й веселенький сьогодні випав деньок!
— Твоя правда, — погодився водій.
Тут відчинилася брама одного з будинків, і до вантажівки підійшов якийсь чоловік у джинсах.
— Нарешті приповзли, — неприязно кинув він.
Нісс, сидячи навпочіпки на галявині в траві, вмочив пензлика у фарбу.
— Будь ласка, Ведуре! — сказав він. — Чому ти неодмінно хочеш це зробити? Адже досі ти якось без цього обходився!
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Медлевінґери», після закриття браузера.