Читати книгу - "Поцілунок Елли Фіцджеральд"
![Поцілунок Елли Фіцджеральд - Читати Книжки Безкоштовно (Он-Лайн, Українською Мовою). (читати книги онлайн) Скачати книги у форматі PDF, EPUB, FB2 українською](/uploads/posts/books/3/8/0/2/pocilunok-elli-ficdzherald-oleg-bogdanovich-lishega.jpg)
- Жанр: Сучасна проза 📚📝🏙️
- Автор: Олег Богданович Лишега
До книги визначного українського поета Олега Лишеги (1949—2014) увійшли його есеї про творчість, про витісування торсів із найтвердіших порід дерев, «може, трохи м'якших за слово».
У другому розділі — «America emeralda» — переклади міфів та легенд американських індіанців, щоденник Генрі Торо, вірші Робінзона Джеферса, а також есей та вірш, написані після тривалого перебування Олега Лишеги в гірському Лемонті у Пенсильванії (США).
Це остання книжка, яку поет ще встиг підготувати до друку. Вона мала називатися або «Поцілунок Елли Фіцджеральд», або «America emeralda» (Смарагдова Америка).
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Поцілунок Елли Фіцджеральд
ПОЦІЛУНОК ЕЛЛИ ФІЦДЖЕРАЛЬД. Есеї
Поцілунок Елли Фіцджеральд
Якщо я колись напишу книжку про те, як я люблю джаз, я неодмінно назву її: «Поцілунок Елли Фіцджеральд»..
Ґуднайт!
Твій Грицько Чубай ІЩоб почати, треба якось розігнатися, якось бігти, пуститися з гори.. Повернутися сюди, до Львова, але з іншого боку, де мені найкраще видно, і ніхто не затьмарить мого погляду.. Може, так само, як ти колись, сорок років тому, звідти зі сходу, від Києва, — лише іншою дорогою, через іншу браму..
Якось подумав, що вірш Рільке має відлуння, як дзвін може мати голос.. А рядок його прози відлуння не має, хоч і виглядає поетично. Слово може чути свій голос.. А може й не почути себе.. Коли думаю про відлуння, згадую «Постать голосу». Ти стояв по той бік слова, ти був тим відлунням.. Тим вітром, що несе відлуння на нас звідти, звідки озивається голос.. Слово прислухається до себе.. Воно хоче подивитися на себе в люстерко: ця Постать голосу — мабуть, душа, у неї, мабуть, дівоче личко і струнка постава.. Відлуння має свою тінь:
Тихі згуки бриніли хоч і прибрав зі струн руку І згук вився ніби дим попід листям І він провів очима звук
Це була рука Езри Паунда в тринадцятім Canto.. Хоч очі свої заплющив міцно-міцно: прислухався до відлуння.. Отакий портрет висів у тебе на стіні — ледь видима світлина Паунда, з темними впадинами міцно стулених повік — отам, за ними ховався чарівливий згук..
І Кун сказав: «Без твердої вдачі не зіграти на тому інструменті, Не добути музики, рівної самим Одам.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Поцілунок Елли Фіцджеральд», після закриття браузера.